Jeg bare sier, som lagveteranen til den nye fyren:
stor lunsj før avgang, dårlig ide.
Hele denne flygreia er best på tom mage.
Jeg har en ganske sterk mage.
Noen ganger påvirker det til og med meg.
McKay, får du inn noe?
Ingenting. Livstegn fra planeten er negativt.
Synd. I følge det vi leste i databasen på Atlantis,
- var Dorandanerne et vidunderlig folk. - Databasen er over 10000 år gammel.
Du kan vedde på at ting har endret seg.
Sheppard.
OK.
Det er ikke noe du ser hver dag.
Det var en stor kamp her.
Det der er et kubeskip.
- Det var et kubeskip. - Noe laget mange hull i det.
Vi burde sjekke det.
Hva om det som laget hull i det også vil lage hull i oss?
Som du sa: Mye har endret seg på 10000 år.
Det ville forklare mangelen på livstegn.
Dette er hva som vanligvis skjer hvis du kjemper imot.
De ødela en flåte med wraithskip.
Jeg vil si at de gjorde en ganske god jobb med å kjempe imot.
Vent litt. Jeg får inn svake energiavlesninger, som kommer...
...derfra.
Det forklarer hvordan de kunne kjempe så godt imot.
Fordi det var De eldgamle.
Definitivt De eldgamles design. Deres nyste greier, også.
Deres nyeste greier er 10000 år gammelt.
Det likner veldig på laboratoriene vi fant på Atlantis.
Så dette var en av deres utposter?
De eldgamle nevnte ikke noe om det i databasen sin.
- Hvorfor ikke? - La oss finne det ut.
- Kan du få den i gang? - Jobber med det.
Jeg har to lik her.
Det er tre til her borte.
Uansett hva som hendte her, så kom ingen tilbake for å hente de døde.
Kan ikke si om de er spist på av wraithene.
Ja, noe drepte dem.
Noe drepte alle på denne verdenen.
Så hvorfor er denne utposten, hvis det er det det er, fortsatt intakt?
Det gir ingen mening. Hva tror du, Rodney?
Jeg hørte ikke etter, men det slo meg at dette er en av De eldgamles utposter.
- Hvorfor ville de etterlate den intakt? - Det er et godt spørsmål.
Greit. Så...
- Et militært forskningsanlegg? - Det er en bakkebasert versjon
av det våpenet vi brukte til å ødelegge kubeskipet.
Med et stort unntak: våpenkraft.
Hvis den ene utposten ødela en hel wraithflåte...
Dette våpenet ødela alle wraithskipene?
Det måtte være det. Ingenting tyder på at Dorandanerne hadde noe
som var i stand til å gjøre så mye skade.
Hvis vi kunne lære slik teknologi kunne vi forsvare andre verdener.
- Det reddet ikke Dorandanerne. - Utposten er fortsatt der.
Jeg er ikke sikker på hva det betyr, men det er verd å finne det ut.
- Oberst? - Det er verd å sende et forskningslag.
Gi meg Optican, Collins og Zelenka, hvis han er ferdig med mageinfluensaen.
Vi går inn i dataloggbøkene og dechiffrerer dem.
OK. OK. Jeg er overbevist.
- Dra. - Bra.
Teyla. Jeg hørte du skulle på et personlig oppdrag på en annen verden.
- Til Belkan, ja. - Høres interessant ut.
Belkanerne har en korntype som er veldig motstandsdyktig mot sykdom.
Det vil doble avlingen vår på fastlandet.
Til gjengjeld vil jeg tilby hjelp fra athosianerne til innhøstingen.
Fortsatt interessert?
Dette stedet har alt jeg ønsker meg, ikke misforstå meg...
Noen ganger føler du behov for å dra et annet sted.
- Hvor som helst. - Jeg kjenner den følelsen.
Så?
Ta bare med våpen du kan skjule.
Jeg skal holde det på et minimum.
- Minst 0,09 prosent, sier jeg. - Åh, vær så snill.
Flytt desimalen. Det er umulig.
- Har vi funnet ut hva det er? - Vi har en teori.
- Men vi vet ikke ennå. - Men hva annet kan det være?
- Prøvd å slå den på? - Det er det vi jobber med.
Det er ingen forbindelse mellom den og kraftsystemene,
noe som ledet oss til å teoretisere
at det er en ekstra kraftforsyning til våpensystemene.
- Kult. - Ser du det? Ser du?
Ser du måten han lyser opp på?
Det er som dr Vogel når du nevner kake.
- Gjorde de romvåpnene sine bedre? - Ja, men det er mye mer enn det.
Problemet er at det ikke er noen forbindelse
mellom generatoren og kondensatoren.
Som betyr at de måtte kanalisere kraften direkte inn i våpenet.
Noe som sikkert ikke betyr noe for deg.
Det betyr at de kunne avfyre flere runder
uten å måtte lagre mer kraft til neste skuddsekvens.
Ja. Veldig bra.
Og det fører meg tilbake til "kult."
- Det gir bare mening om vi har rett. - Om hva?
- Si det til ham. - Ikke ennå.
Du leste likningene, hva annet kan det være? En skrivefeil av De eldgamle?
Vi vet de ikke er perfekte fordi alle er døde.
Jeg vil ikke at du skal bli oppspilt over ingenting.
- Vel, kanskje du har rett. - Jeg skal gi deg et hint.
De eldgamle eksperimenterte med høyenergisk fysikk
på et nivå vi aldri før har sett.
- Jøss - Ja, "jøss." Jeg vil bare være sikker.
Jeg skal gjøre mitt beste med å vente.
Arbeidskraften du krever er skandaløs.
Du vil slavebinde mitt folk
til å jobbe på dine gårder.
Det ser ut til at du ikke har annet av verdi å handle med enn ditt folk.
Mattas, du vet godt at mitt tilbud er rettferdig.
Jeg beklager, Teyla.
Hvis du hadde noe av større verdi å tilby... Teknologi, våpen...
Du har hørt mine betingelser.
Da er våre forretninger over.
Hun sa at tilbudet hennes er rettferdig.
Jeg sier at det ikke er det.
Vel, jeg sier at det er det.
Hva?
- Jeg hadde situasjonen under kontroll. - Det så ikke sånn ut.
Så du reddet meg?
Du aner ikke hva som står på spill under disse forhandlingene.
- Folket mitt avhenger av meg. - De utnyttet deg.
Nei, det gjorde ikke det, men det er hva jeg ville de skulle tro.
En forhandling er en delikat prosess. Det talte ord er ofte meningsløst.
Teyla.
- Skal jeg? - Nei. Gå. Ta med deg tingene våre.
Jeg møter deg ved portalen.
Det var en feil å tvinge Hendon. Du må betale for det neste gang.
Jeg vet det.
- Din venn er ikke athosianer? - Nei.
Ronon er den eneste overlevende fra en verden som heter Sateda.
Han reddet livet til en venn av meg. Vi tilbød ham et fristed.
Hvis han kommer fra Sateda er han ikke den eneste overlevende.
Det er en mann i denne landsbyen som også hevder å være derfra.
- Hva har vi, sersjant? - Det er oberst Sheppard, ma'am.
Dette er Weir. Kom igjen, oberst.
Vi er på vei tilbake. Rodney vil fortelle deg om det.
Jeg skjønner at du har funnet noe interessant.
Interessant? Hva med den største oppdagelsen noensinne?
Han er ganske opphisset.
Det hører jeg. Han klarte ikke en gang å vente til vi kom tilbake.
Jeg ville sende en datastrøm fra utposten
til det sikre nettverket i laboratoriet mitt mens portalen var aktiv. Nå.
Mottar sending. Overfører data.
Vil du fortelle om det til meg så jeg også kan bli opphisset?
- Det er et våpen... - Det er mye, mye mer enn et våpen.
Vi har snublet over De eldgamles siste store oppdagelse.
Hvis jeg kan avslutte det arbeidet de begynte...
- Hva er det? - Det er den ultimate kraftkilden.
Noe som får ZPM'en til å se ut som alkaliske batterier.
Det ble kalt prosjekt Arcturus og etter det vi kan se,
var dets mål å gjøre ZPM'ene overflødige.
Hvordan?
En ZPM er en kunstig skapt region av underromstid.
Det er som et slags miniatyrunivers i en flaske.
Det trekker ut vakuumenergi fra denne regionen av underromstid
- til det når maksimal entropi. - Hva er annerledes med dette?
Arcturus prøvde å trekke ut vakuumenergi fra vår egen romtid,
og dermed gjøre det potensielt like kraftig som universet selv.
Dette slår meg som noe De eldgamle ville prøvd før ZPM'ene.
Å trekke ut ZP-energi fra vårt univers er definitivt vanskeligere.
Forklar "vanskeligere".
Fordi vi må bo i vårt eget univers
- blir det en rekke problemer. - Det er åpenbart ikke lett, ellers
- ville ikke Atlantis avhenge av ZPM'er. - Vel, du har rett.
- De eldgamle fikk det ikke til å virke. - Jeg vil være den som snakker.
- Arcturus var en total fiasko. - Fiasko, ja. Total, nei.
De eldgamle var i ferd med å tape krigen da arbeidet med Arcturus begynte.
Hvis de hadde fått det til å fungere kunne det endret krigslykken.
Utposten var beordret av De eldgamle for å forsvare Dorandanerne
ved å bruke våpen med kraft fra denne nye kilden.
På tross av deres tvil om
om det var klart til å testes under kamp.
Poenget er, wraithene vant.
Dorandanene påførte wraithflåten massiv skade.
- De ga dem litt av en kamp. - Loggene indikerer at det var en feil.
De eldgamle ble tvunget til å stenge alt av.
Flere wraither kom, dorandanerne ble utslettet.
Ville De eldgamle reddet planeten dersom feilen ikke hadde oppstått?
- Definitivt. - Muligens. Vær ærlig.
Forskerne som drev med Arcturus ble hastet inn i testing
før de hadde mulighet til å kontrollere utgående kraft.
Hadde de hatt mer tid, ville historien blitt annerledes på den planeten.
Muligens i denne galaksen.
Jeg skal ikke benekte at dette er noe vi gjerne vil ha fatt i,
men De eldgamle var flinke.
Og desperate, og tapte en krig de hadde kjempet i 100 år.
Viktigere er det at de var så nærme.
- Tror du at du kan avslutte arbeidet? - Det gjør jeg.
- Vi gjør det. - De gjør det.
Jeg må få alles oppmerksomhet.
Det vi har her...
Jeg må ha denne koden delt inn i seksjoner og dobbeltsjekket...
- Nei, du hører ikke etter! - Det er ikke...
Jeg sier at denne er feil.
Disse tallene må rettes på.
Hvis de ikke blir rettet... Der ser du. Simuleringen feilet.
Den er tung. Den skal dit bort.
Takk.
Jeg vil at du skal trekke ut krystallen. Trekk når jeg sier ifra.
Jeg tror vi har det.
Vi klarte det!
Vi ser etter en mann som heter Solen. Kjenner du ham?
- Ovenpå. - Takk.
Var jeg redd? Selvfølgelig, men folket mitt regnet med meg.
Jeg var alene, og hadde lite ammunisjon,
men jeg tok tre wraithvakter og fikk tilgang til skipet.
Løgner.
Hva var det du sa?
Ronon?
Det var to wraither som voktet det skipet, og han var ikke alene.
Teyla Emmagan, Solen Sincha.
Vi tjenestegjorde i det samme regimentet på Sateda.
- Jeg er beæret. - Dere passer godt sammen.
- Gratulerer. - Vi er venner, ikke noe mer.
I mange år trodde jeg at jeg var den eneste som overlevde.
- Så du vet ikke om de andre? - Hvilke andre?
Før byen falt,
klarte noen av oss å komme oss til tilfluktsrommene vest for byen.
Over 300 sivile kom seg også dit.
Da vi kom ut skjønte vi at det ikke var noe igjen redde, så vi dro.
- Alle sammen. - Til hvor?
Noen kom hit, noen dro til Manaria.
Tre hundre?
Drikk, Ronon og fryd deg. Du er ikke alene!
Ja!
Alt er sjekket.
Kraftnivåene er stabile i alle datasimuleringene.
- Fyr den opp. - Greit.
Følg med, alt personell.
Avvent mitt signal for igangsetting.
Tre, to, en, nå.
Jøss. Å se Kells ansikt når han ser deg...
- Ja, det er sant. - Er Kell i live?
Og familien hans. De slo seg ned på Belsa.
Han driver en handelsoperasjon der.
- Når skulle du fortelle meg det? - Helt ærlig?
Jeg skulle vente til du hadde drukket litt mer.
Så du har truffet ham?
Ja, han kommer nå og da for å handle med våpen med Belkanerne.
Han har sin egen hær nå.
Er denne Kell en venn?
Åh, han er mer som slekt.
Han var Ronons oppgaveleder under militærtreningen hans.
Det er ikke noe sterkere bånd.
Ingen.
For gjenforeninger.
Radek, snakk til meg.
Jeg ser noen mindre svingninger.
Kammertemperaturen er stabil.
Der er det igjen.
- Er alt OK? - Alt er i orden.
Beholderen ble laget for å kompensere for utgående kraft.
- Dette skjedde aldri i simuleringene. - Kanskje vi skulle avbryte.
Collins, se om du kan få mer kraft manuelt.
Greit.
OK.
Forbered dere på prøve, når jeg sier ifra.
Nivåene gikk opp på rødt!
- Hva? - Steng det av! Steng det av!
- Jeg prøver. - Forbindelsen svarer ikke.
Greit, jeg har allerede byttet til reservesystemer.
- Nivåene er over skalaen! - McKay!
Noe skaper en overbelastning.
Bare gi meg noen få sekunder.
Vi har kanskje ikke den tiden.
Vent. Vent. Det stabiliserer seg.
Generatoren er koblet fra.
- Hva i helvete skjedde? - Det var en plutselig økning.
Hør, Collins...
Collins!
Min rapport vil indikere at Dr Collins døde på grunn av strålingseksponering
som forårsaket alvorlige forbrenninger på mer enn 90 prosent av kroppen.
- Men det var mer enn det? - Ja, mye mer.
For å være ærlig har jeg ingen anelse om hva slags stråling det var.
Jeg har verken sett eller hørt om så massiv celleødeleggelse,
ikke når eksponeringen bare varte i noen sekunder.
Collins' pårørende er varslet.
Bra.
Hva gikk galt?
Vi analyserer data fra testen.
Det eneste vi vet er at det var en voldsom kraftøkning,
noe som fikk beskyttelsesfeltet til å ekspandere asymmetrisk
i retning av kommandotilgangsrøret. Men når det gjelder hvorfor...
- Hva med menneskelig feil? - Unnskyld meg?
I løpet av testen gjorde Dr Collins en justering av beskyttelsesfeltet.
Er det ikke mulig at han utløste økningen selv?
Ser du etter en syndebukk, oberst?
Ikke i det hele tatt. Men jeg ser etter en logisk forklaring
som vil tillate at Dr McKay fortsetter arbeidet sitt.
- Er det noe i veien med det? - Nei.
Collins kjente systemet godt.
Han ville ikke gjort den slags feil.
Alt gikk bra, alle gjorde jobben sin.
- Hva skjedde så? - Jeg vet ikke.
I forhold til fysikk skulle ikke dette ha hendt.
Vi analyserer fortsatt data. Det kommer til å ta tid.
Det jeg vet er at apparatet gjorde som det skulle.
Nei, Rodney, det gjorde ikke det.
Bortsett fra de åpenbare innesluttingsproblemene...
Det ble overbelastet, og du kunne ikke stanse det.
Vi vet ikke det sikkert før vi går tilbake og prøver på nytt.
- Prøve på nytt? Mener du det? - Ja.
Et medlem av ditt team er på likhuset.
Og jeg er ansvarlig for hans død. Ja, jeg er smertefullt klar over det.
Jeg sendte ham dit, og jeg må leve med det.
Vi har et ansvar for å forstå hva som hendte og lære fra det.
Vi vet ikke en gang hva som gikk galt.
Og derfor må vi tilbake.
Jeg vet hvor viktig dette er for deg, Rodney,
men vi visste da vi kom til Atlantis
at vi kunne møte teknologi som foreløpig
- er utenfor vår rekkevidde. - Det er ikke det i dette tilfellet.
Du har dataene fra det første forsøket.
Du kan kjøre alle de simuleringene du vil.
Tror du virkelig at det militære kommer til å la dette ligge?
- Vi burde være de første... - Er det det dette gjelder?
Du vil være før dem?
Jeg beklager. Svaret er nei.
Jeg er ikke trett.
Hvorfor dro vi?
Jeg tror du har fått nok.
- Jeg tror jeg har det. - God natt.
Teyla.
Det finnes 300 av mitt folk.
- Harry K. Daghlian. - Hvem?
Han var en forsker som jobbet med Manhattanprosjektet.
Han var bare 26 år.
Han utsatte seg selv for stråling mens han gjorde et eksperiment med plutonium.
Det tok ham en måned å dø.
Mens kroppen hans sluttet å fungere på grunn av stråling,
vet du hva han gjorde med sine siste 30 dager?
Arbeidet. Han prøvde frem til sitt siste åndedrag å forstå hva som hadde skjedd,
slik at andre kunne lære fra tragedien,
slik at hans arbeide, hans død, ikke skulle være meningsløs.
Har du tenkt på hva som ville skjedd
- dersom de hadde avsluttet prosjektet? - Dette er annerledes.
Er det? Collins død er meningløst sløseri dersom ingenting læres av dette,
og jeg er ikke sikker på om jeg kan...
Jeg tror jeg vet hva som skjedde.
- La meg høre. - Får jeg komme inn?
Nei.
De eldgamle tok feil. Vår feil var å bruke deres likninger.
Jeg gjorde akkurat beregningene om igjen tre ganger,
jeg er sikker på at problemet er i de automatiske innesluttingsprotokollene.
OK, hva er det du mener?
Jeg foreslår at vi justerer styrken på feltet manuelt.
Du så hvor fort det økte.
Vi bruker ikke generatoren i nærheten av dens potensiale.
Selv på 50 prosent vil den generere kraften til et dusin ZPM'er.
Hvorfor gjorde ikke De eldgamle det?
Kanskje de var i kampens hete,
eller mente de trengte så mye kraft de bare kunne få.
- Kanskje de ikke var smarte nok. - Og du er det?
Nei, jeg sa ikke det, men de kunne ikke se det i etterpåklokskapens lys.
Hør, dette er stort.
Dette er like stort som hjulet, lyspæren og pølsen.
- I beste fall? - Jeg vinner en Nobelpris.
- I verste fall? - Vi lager et hull i universet,
men det er mye mindre sannsynlig at det skjer, enn Nobelprisen.
Risikoen er ingenting sammenliknet med de potensielle fordelene.
Elizabeth vil høre på deg.
Jeg har aldri bedt deg om dette før, men det er fortjent. Stol på meg.
- Jeg har allerede tatt avgjørelsen. - Hvis McKay sier at problemet er løst,
hvorfor gir vi ham ikke en ny sjanse?
Er ikke Daedalus omtrent klar til å dra tilbake til Jorden?
Jo, det er vi, men jeg synes du skulle vite
at Pentagon er veldig interessert i denne vakuumenergien.
Men Pentagon tar ikke avgjørelsene her.
Jeg har kanskje ikke makt til å bestemme dette, men når jeg kommer til Jorden,
kommer jeg til å anbefale at Dr McKay får fortsette arbeidet sitt.
Til slutt, Dr Weir, vil ikke dette være opp til deg.
Kan Rodney garantere at det samme ikke vil hende igjen?
- Nei. Ingen kan gjøre det. - Så hva har endret seg?
Han sier at det var De eldgamles beregninger som var gale, ikke hans.
Hvis McKay er så sikker, så...
Sikkerhet er ikke noe Dr McKay mangler.
Med god grunn. Hvis noen kan...
De eldgamle klarte ikke å gjøre dette.
Det er det som kommer tilbake til meg hele tiden.
Er det mulig at du har plassert De eldgamle på en så høy pidestall,
at du ikke en gang kan vurdere muligheten for at de kunne ta feil?
Hvorfor driver vi med ordkløveri, oberst?
- Du vil ha våpenet. - Ja. Det gjør jeg.
Et våpen som på en effektiv måte kan eliminere trusselen fra wraithene
er attraktivt for meg, og for dem jeg jobber for.
Jeg skjuler ikke det. Det er mer ved det, er ikke det?
Ikke mer jakt etter ZPM'er, skjoldet på full styrke,
kjappere, kraftigere skip.
En kraftkilde som kan levere energibehovet til en hel planet?
- Ikke mer fossilt drivstoff... - Jeg skjønner det,
og hvis det virket slik ville det vært fantastisk.
Jeg prøver å si dere at jeg kjenner Rodney McKay,
og det er ganger da jeg må beskytte ham fra seg selv.
Jeg kan gjøre det.
La meg gå tilbake med ham, bare ham og meg.
Du kan aktivere Stjerneportalen når som helst du vil kontakt oss over radio.
Han har virkelig overbevist deg.
Han ba meg om å stole på ham.
Jeg setter pris på din støtte, oberst, men ikke bekymre deg.
Jeg prøver å gjøre det til en vane ikke å gjøre samme feil to ganger.
- Det var en vits, ikke sant? - Nei.
Jeg forsikrer deg om at en økning som den som hendte før er usannsynlig.
Vil du kjøre noen simuleringer?
Hva med om jeg utfører planen min, og du sørger for varm kaffe?
Spøker igjen, ikke sant?
Hvor var vi?
- Jeg må snakke med deg med en gang. - Hva er det?
Jeg er ferdig med å gå over ulykkesdataene.
Jeg tror jeg vet hvorfor De eldgamle oppga denne teknologien.
- Oberst Sheppard, dette er Atlantis. - Kom inn.
- Er Dr McKay sammen med deg? - Selvfølgelig er jeg det,
men vi har det litt travelt med å bli klar til å kjøre en liten test her.
Jeg vil faktisk at du skal vente litt med det.
- Hvorfor? - Vi har grunn til å tro
at våpenets kraftkilde kanskje ikke er kontrollerbar på noe nivå.
- Radek? - Rodney.
OK, vi har gått gjennom dette. Jeg gjør dette manuelt, på halv kraft.
Det er kjempelett.
Jeg tror ikke det har noe å si hvor lett du tror det er.
Jeg har gjort beregninger og jeg tror at bare det å
ha vakuumenergi fra vår egen romtid
skaper et miljø der fysikkens lover opphører å gjelde.
Hva snakker du om?
Når utgående kraft øker, skapes og ødelegges nye og eksotiske partikler
hele tiden inne i beholdningskammeret,
de interagerer med hverandre, og med feltet.
Til slutt kan ikke partiklene som skapes forutsies
i denne romtiden og de bryter beskyttelsesfeltet som stråling.
Og så lenge jeg overvåker utgående energi manuelt,
så kan jeg stoppe det før det hender.
Du kan ikke forutsi noe som er uforutsigbart.
- Rodney? - Jeg vet hva du gjør.
Rodney, jeg prøver å si til deg som venn at jeg har alvorlig tvil.
Du tar feil. Beklager, men sånn er det.
Å ta dette opp nå som jeg holder på her,
smaker av profesjonell sjalusi.
Greit. Drep deg selv, akkurat som De eldgamle gjorde.
Hva mener du med det?
Jeg tror at dersom overbelastningen får fortsette,
vil våpenet fungere som en slags sikkerhetsventil
for å forhindre sammenbrudd.
De eldgamle klarte knapt å stenge det av, og mistet livet i prosessen.
Vi tror ikke at wraithene drepte alle på den planeten.
Det var våpenet.
Forklarer hvorfor dette stedet er det eneste igjen.
Du har funnet ut hvordan De eldgamle gjorde feil for 10000 år siden.
Det betyr ikke at jeg gjør det samme. Jeg vet ikke hvordan jeg skal si dette,
men ingen av dere forstår dette på samme nivå som meg,
og Zelenka, det inkluderer deg.
Rodney, jeg har ikke råd til å miste noen av dere.
- Si meg, kan du klare dette? - Ja.
- Er du sikker? - Ja.
- Er du sikker på at du er sikker? - Ja!
- For hvis du tar feil... - Jeg gjør ikke det!
Vi tar kontakt etter testen. Hvordan høres det ut?
Det er best for dere.
Jeg skal ikke svikte deg.
- Hvordan har du det? - Bra.
Vi burde dra tilbake. Dr Weir venter oss.
- Kell er her. - Hva?
Han er i et møte med Hendon akkurat nå. Solen fortalte det akkurat.
Jeg må treffe ham.
Og du vil at jeg skal ordne et møte.
Etter i går tror jeg ikke at jeg ville kommet langt om jeg spurte selv.
OK, dette er bra.
Likningene mine fungerer som en drøm.
Kraftnivået er på 40 prosent, for å være på den sikre siden.
Jeg tror vi er klare for testen.
- Hvor vil du rette våpenet? - Mot vrakgods rundt planeten.
Våpenet er i gang... nå.
VÅPENTILGANG
- Hva er det? - En økning i energien.
- Det går bra. Jeg kan regulere det. - Jeg trodde du sa du kunne...
Temperaturen inne i feltet er godt innenfor akseptable parametre.
Jeg er foran det. Nivåene går opp inne i kammeret.
Ta kraft fra sekundære systemer og til beskyttelsesfeltet.
- Jeg tror vi må avslutte. - Jeg kan kompensere. Bare et øyeblikk.
Det blir overbelastet, akkurat som forrige gang.
Det er ingen grunn til at dette ikke skulle fungere.
Energinivåene har økninger som er mye større enn jeg forutså.
Slå det av!
Greit.
- Det gir ingen mening. - Hva er i veien?
Jeg kan ikke slå det av.
- Jeg er Kell fra Sateda. - Teyla Emmagan fra Athos.
Takk for din tid.
Hvis vi skal handle vil jeg vite hvem alle er.
Selvsagt. Det er faktisk derfor vi er her.
- Ronon? - Hallo, Kell.
Ronon, hva har du gjort?
Vi vet alle hvem denne mannen er, hva han var.
Hvis noen her mener han burde hevnes...
...her er jeg.
Du brukte meg til å myrde en uskyldig mann.
Han fortjente verre.
Du sa at han var som en far for deg.
Kell kommanderte flere infanteridivisjoner på Sateda,
og da wraithene kom beordret han tusener i døden
for å redde seg selv.
Han var...
Han var en forræder og en feiging.
Det eneste jeg er lei for er at han døde fort.
Jeg forstår.
I ditt sted ville jeg kanskje gjort det samme,
men tro meg når jeg sier at de andre ikke ville gjort det.
Vi må ikke snakke om dette når vi kommer tilbake til Atlantis.
Og hvis du bruker mitt vennskap på en sånn måte igjen,
vil jeg ikke være så forståelsesfull.
Hva var det?
Våpenet går av for å avverge en katastrofal overbelastning.
- Vi drar. - Hva var det jeg akkurat sa?
Våpenet fyrer av mot tilfeldige mål. Dette er det sikreste stedet å være nå.
Dette stedet kommer ikke til å være trygt noe særlig lenger.
Jeg kan få det under kontroll igjen. Bare gi meg et øyeblikk.
- Nei, det kan du ikke. - Ett øyeblikk!
Jeg har sett piloter som ikke ville skyte seg ut når noe gikk galt,
de prøvde å fikse flyet helt til de traff bakken.
OK, vi må dra.
Jeg har ventet for lenge. Våpenet kan ikke unngå overbelastning.
Hele planeten kommer til å gå i lufta.
Ikke at talen din ikke virket.
OK, spenn deg fast.
Unngå å fly i forutsigbare baner.
- Jeg vet hva jeg gjør. - Pass på å ikke fly i rett linje.
Rodney, hold kjeft!
Kan jeg si at jumperen ikke klarer å stå imot et direkte treff?
Jeg skal huske på det.
Våpenet har siktet seg inn på oss.
Hva om jeg flyr oss bort og returnerer etter overbelastningen?
- Vi kan ikke. - Hvorfor ikke?
Denne eksplosjonen kommer til å ødelegge tre fjerdedeler av solsystemet.
Vi kan ikke fly langt nok. Vi må til portalen.
Kall opp portalen.
Hvordan unngår vi å bli truffet ved innflygningen?
Jeg har ikke funnet ut av den delen ennå.
Det er bra vi stoppet for å sjekke framgangen din, oberst.
Sett kurs for portalen. Vi skal avlede.
OK, Daedalus.
Vær klar til å starte underlysmotorer.
Anbefaler at du går inn i hyperrommet så snart vi går gjennom.
- Det blir et stort smell. - Forstått.
Ta dette kornet til lageret.
Alle på denne basen.
- Du er den smarteste mannen vi har. - Jeg vet det!
Og du satte ditt liv og andres liv på spill.
Du ødela trekvart av et solsystem!
Fem sjettedeler. Det er ikke eksakt vitenskap.
Kan du la egoet ditt ligge i et øyeblikk?
Åh, oberst. Oberst!
- Jeg har lett overalt etter deg. - Jeg hørte det.
Jeg antar jeg fortjente det.
Hør, jeg... Jeg ville be om unnskyldning for det som skjedde.
Jeg tok feil. Jeg beklager.
Og jeg ville forsikre deg om at jeg har tenkt å ha rett igjen, om alt.
Fra nå av.
- Det var en vits. - God vits.
Jeg har allerede bedt Elizabeth om unnskyldning. Og Radek og...
Jeg takket oberst Caldwell for å bry seg nok
til å spionere på eksperimentet fra bane. Sendte ham en fin liten e-post.
Men jeg sparte deg til sist for jeg ville...
Jeg liker ikke å tro at nylige hendelser har svekket din tro permanent
på mine evner. Eller din tillit.
I det minste håper jeg at jeg... ...jeg kan få den tilbake.
- Det kan ta en stund. - Jeg skjønner.
Men jeg er sikker på at du greier det dersom du prøver veldig, veldig hardt.